‎NETFLIX PREZINTĂ
‎Un înțelept a spus odată despre dragoste,
‎că trăim într-un univers ‎în care domnesc haosul și șansa,
‎și că e de ajuns un dram de ghinion
‎ca toate speranțele și visurile noastre ‎să se ducă pe copcă.”
‎Hai că poți! Sărut-o pur și simplu.
‎Doar...
‎Te place, da?
‎Cred că da... Da, mă place.
‎Ba nu te place. Ba da.
‎Tot weekendul ai amânat acest moment
‎și acum... nu mai ai timp.
‎Efectiv, nu mai ai timp.
‎Bun, acum e acum. ‎Ăsta e momentul tău. E...
‎Mai stai mult?
‎Imediat!
‎Bine.
‎Da.
‎- Salut! ‎- Bună!
‎- Toate bune? ‎- Da, mă necăjește puțin stomacul.
‎- Mi-era teamă că pierzi avionul. ‎- Am câteva minute.
‎Îți dai seama ce noroc pe sora ta?
‎Pleacă la Roma cu slujba, ‎iar eu sunt trimisă în zone de război.
‎Dacă te faci jurnalist de război, ‎cam la asta te poți aștepta.
‎Bine, deșteptule.
‎A fost...
‎A fost un weekend special.
‎Da.
‎Când Hayley mi-a zis că fratele ei ‎urma s-o viziteze în același weekend,
‎m-am cam ofticat.
‎Dar se pare că nu ești ‎așa enervant cum credeam.
‎Cred că nu mi s-a spus ceva mai amabil.
‎N-am zis ceva mai amabil nimănui.
‎Atunci, sunt dublu onorat. Mersi.
‎Cu plăcere.
‎Pe bune, mersi pentru...
‎clipele de neuitat.
‎Nu cred că am mai întâlnit ‎pe cineva ca tine.
‎Mă flatezi, nu-i așa?
‎Nu, îți garantez că nu te flatez. ‎Nu mă pricep deloc la asta.
‎Sunt doar sincer.
‎Așa că...
‎Jack, amice!
‎Ce șanse erau să ne vedem? ‎Ce faci aici?
‎- Sunt Greg! ‎- Da, Greg.
‎Îmi amintesc.
‎Scuze.
‎- Bună! Dina. ‎- Încântat.
‎Și eu.
‎Eram în aceeași cameră la facultate.
‎Îi ziceam dl Labă.
‎Că și-o freca des.
‎- Nu cred că eu eram ăla. ‎- Ba tu erai.
‎Oricum...
‎- Mă întorc la Londra. Merg la aeroport. ‎- Pe naiba! Și eu.
‎- Nu mai spune! ‎- Zău, chiar acum.
‎- Am mașină. Mergem cu ea. ‎- Chiar?
‎Da.
‎Nicio problemă.
‎Deci pleci acum?
‎Da.
‎Cred că eu...
‎plec acum.
‎Bine.
‎Mă lași... doar să-mi iau la revedere,
‎înțelegi tu...
‎- Nu știu când ne mai vedem... ‎- Da, sigur. Dă-i drumul.
‎Mulțumesc... din nou, pentru un neuitat...
‎- ...weekend. ‎- Da, a fost...
‎- Scuze. Credeam... ‎- OK.
‎Da.
‎- Încântat. ‎- Și eu.
‎Asta se întâmplă acum.
‎- Hai, Labă. ‎- Da.
‎- Măi, îți dai seama ce noroc! ‎- De fapt, nu-mi dau seama.
‎Și așa, odată cu apariția din senin ‎a unui idiot din trecut,
‎șansa își face apariția și îi dă dragostei ‎un șut în boașe, cu sete.
‎Cum ar spune înțeleptul,
‎„Șansa e uneori o nemernică.”
‎DUPĂ 3 ANI
‎Gata.
‎Cu grijă.
‎Sunt mulțumită.
‎Îți vine bine.
‎- Ești superbă. ‎- E perfectă.
‎Ai emoții?
‎E bine? Suntem aici.
‎E perfectă.
‎- Mulțumesc. ‎- Cu plăcere.
‎Felicitări!
‎Pa!
‎Va fi bine. Fără probleme.
‎- Buongiorno! ‎- Buongiorno!
‎Hayles!
‎Hayley!
‎Da, stai puțin.
‎Te simți bine?
‎- Da, sunt bine. ‎- Ce se întâmplă?
‎E stresant să te căsătorești?
‎Am dormit doar fiindcă am luat aceste...
‎picături-somnifer care-s așa de tari ‎că lasă lat și un cal.
‎Dumnezeule! Arăt bine?
‎Arăți splendid.
‎Viața e aiurea, nu?
‎Acum schimb înjurături obscene ‎cu un străin într-o parcare,
‎și după șase luni ‎sunt îndrăgostită lulea și mă mărit.
‎- Aș vrea ca mama și tata să fi fost aici. ‎- Știu.
‎Da.
‎- Nu-i nimic. ‎- Da.
‎E vreo mireasă în casa asta?
‎Vai, Hayley, scumpo!
‎Arăți extraordinar.
‎Mersi, Bryan. Toate bune? ‎Îți știi rolul? Te simți bine?
‎- Da. Super. ‎- Da?
‎Am niște întrebări.
‎Îi zicem cavaler, ‎nu domnișoară de onoare?
‎Nu. A doua întrebare?
‎Fiindcă-s bărbat, evident, dar...
‎A doua...
‎stau lângă Vitelli?
‎- Nu. ‎- Bine.
‎De ce nu?
‎Acum face distribuția pentru un film nou.
‎Ai idee ce ar însemna pentru cariera mea?
‎- Îți dă un rol? ‎- Exact.
‎Englezii stau la aceeași masă. ‎Lasă că te prezint. Promit.
‎Bine. Scuze. E ziua ta importantă. ‎Doar să nu stau lângă Rebecca.
‎Nu mă descurc cu ea. ‎Se va ține scai de mine toată seara...
‎- Scuze. Tac. ‎- Da, bine.
‎Cred că sunt gata.
‎Dumnezeule!
‎Se întâmplă acum!
‎Sora mea se mărită!
‎Da, se mărită!
‎Ne vedem acolo. Mă duc repede la tuns.
‎- Acum? Vei întârzia la ceremonie. ‎- Da, Bryan!
‎De cât timp ne cunoaștem?
‎Și tot nu aveți încredere în mine?
‎- Nu. ‎- Deloc.
‎Fac cunoștință cu Federico Vitelli. ‎Nu vin cu părul aiurea.
‎Lasă, du-te! Să nu întârzii! ‎E ziua nunții mele!
‎- Să nu întârzii, Bryan. ‎- E ziua nunții mele, Bryan.
‎- Va întârzia. ‎- Să mergem!
‎- Hayley, doar... un amănunt. ‎- Ce e?
‎La masa englezilor ‎nu stă și Amanda, nu?
‎- Stă. Bine. ‎- Ascultă. Scuze, n-am avut încotro.
‎E cool?
‎E cool să stau lângă fosta prietenă, ‎coșmarul vieții mele, toată ziua?
‎E în regulă. Va fi bine, da?
‎Uite ce e, ‎noi n-o să facem nuntă în străinătate.
‎Păi, încă nici n-am zis da.
‎Da, știu, crede-mă.
‎Amicii zic că e aiurea ‎că n-ai acceptat pe loc.
‎Să-mi petrec restul vieții cu cineva ‎nu e o decizie pe care o iau pe loc.
‎Te-am întrebat acum șase luni.
‎- Iar începi. ‎- Amanda!
‎Asta e...
‎Poftim, amice.
‎Credeam că „penne” ‎înseamnă „penis” în italiană,
‎fiindcă-s micuțe și tubulare...
‎De fapt, sunt doar „penne”, ‎cuvântul italienesc.
‎Ți-ai luat ăsta ca să mă enervezi?
‎Nu, îl port fiindcă e cool.
‎Parcă ai fi magician.
‎Cum naiba...
‎M-a costat trei mii.
‎Vai, Amanda, bună!
‎- Arăți splendid. ‎- Mersi, dragă.
‎- Au tocmit un număr de cabaret? ‎- Nu. Sunt prietenul Amandei.
‎Și ești în cabaret!
‎- Extraordinar! ‎- Nu.
‎Nu știam că ai un prieten nou. E bine.
‎Mă bucur că nu mai ești ‎cu ultimul tip cu care te vedeai.
‎Cum îl chema? Chaz?
‎Ultima dată mi-a zis:
‎„Mă văd cu un bou.”
‎Nu, eu sunt Chaz.
‎- Ce? ‎- Eu sunt Chaz, deci...
‎Dumnezeule!
‎Ai ieșit cu doi Chazi la rând?
‎E un nume rar. Demențial!
‎Sidney! Tu ești, Sidney!
‎Vai, nu știam...
‎Vin. Pardon.
‎Chaz, dragă, el e Sidney.
‎- Bună, Amanda. Salut! ‎- Fostul colocatar.
‎Care nu știm de ce poartă kilt,
‎fiindcă nu e scoțian nici pe departe.
‎Da, am...
‎Deja am început să regret oarecum.
‎Stofa e destul de grea,
‎și deja începe să...
‎să mă frece în zona...
‎inghinală.
‎La testicule.
‎- Intrăm? ‎- Da.
‎Da, hai să intrăm.
‎De când ești în domeniul cabaretului?
‎Nu sunt. Sunt producător de muzică.
‎- Cine naiba e ălălalt Chaz? ‎- Lasă asta.
‎Boașele mele. Dragile mele coaie. ‎Cred că nu pățesc nimic.
‎Caut să mă descurc cu ele, cumva.
‎Bun, ești gata?
‎Da, cred că da.
‎Haide!
‎Stai, Jack.
‎- Eu... ‎- Ce este?
‎Știi că mi-aș fi dorit...
‎aș fi dat orice ca tata să fie azi aici.
‎Ca tu să mă conduci la altar
‎e a doua cea mai bună alegere ‎pe care mi-aș fi dorit-o, așa că...
‎Ai grijă de borseta mea ‎cu pastile, te rog?
‎Mersi.
‎Desigur.
‎- Hai să-ți pui pirostriile. ‎- Îmi pun pirostriile!
‎- Haide! ‎- Bine.
‎- Unde naiba e Bryan? ‎- Vine el.
‎De ce naiba se tunde acum? ‎Ce-i în capul lui?
‎Vai, de ce am fost de acord cu asta?
‎Fiindcă îl iubești.
‎Bine?
‎Da.
‎Bun. Hai să facem asta.
‎Vai, am uitat să-ți spun.
‎O mai știi pe Dina, americanca? ‎Ai cunoscut-o la Roma.
‎- Da. ‎- E aici.
‎- Ce? ‎- Da.
‎Stai puțin!
‎Ai zis că nu poate veni, ‎și că oricum are un prieten, nu-i așa?
‎Se pare că poate veni ‎și s-a despărțit de prieten.
‎- Da. Hai, să mergem! ‎- Stai!
‎Bine.
‎Da.
‎Dumnezeule!
‎Bun venit tuturor!
‎Ne-am adunat azi, aici, ca să-i unim
‎pe Roberto și pe Hayley.
‎Doamnelor și domnilor...
‎Scuze. Ți-am zis că ajung.
‎Andrea, el e fratele meu, Jack. ‎Iar el e domnișoara mea de onoare, Bryan.
‎- Ciao. ‎- Ciao.
‎Ea e Sophia, mama lui Roberto.
‎Bună!
‎Bine.
‎Mă bucur să vă cunosc.
‎- M-a pupat pe gură. ‎- Și pe mine. Cred că și cu limba, puțin.
‎Deci nu ești în cabaret.
‎Dar îmi place costumul.
‎- E frumos, nu? Mersi. ‎- Da.
‎Nepotul meu de șase ani ‎are unul exact la fel.
‎- Nepotul de șase ani. ‎- Pare un copil super.
‎Dar pantalonii ‎au elastic în partea de sus
‎și au o aripioară pentru cocoșel. ‎Foarte drăguț.
‎Eu am fermoar clasic.
‎Cred că ar trebui să socializez ‎cu noile rude.
‎Du-te!
‎- Să nu plângi! ‎- N-o să plâng.
‎Măi să fie!
‎- Pare atât de fericită! ‎- Da.
‎Chiar te-ai tuns?
‎- E la fel cum era. ‎- Ba nu.
‎E mai rotunjit.
‎E mai rotunjit, Jack.
‎Căldură mare.
‎- Da, e foarte cald azi. ‎- Foarte.
‎E frumos, totuși.
‎Ce rochie!
‎- Mersi frumos. ‎- Superbă.
‎Mulțumesc. La fel și tu. ‎Adică, nu e.. o rochie.
‎E un kilt.
‎Da, știu. Da.
‎Rochie tradițională scoțiană.
‎- Da. Știam asta. ‎- Da.
‎Nu sunt scoțian.
‎- Nu ești? ‎- Nu.
‎Atunci de ce porți kilt?
‎Soarele din Italia.
‎Lichen.
‎Vai de mine!
‎Nu cred că...
‎Nu cred c-ar trebui...
‎Unde ți-e jumătatea?
‎N-am jumătate.
‎Azi e doar o jumătate de persoană.
‎- Și eu sunt o jumătate. ‎- Da?
‎Păi, atunci...
‎- Așa rămâne? ‎- Așa.
‎Prieteni de nuntă.
‎Asta am stabilit?
‎- Am bătut palma. ‎- Am bătut-o.
‎Ce fac prietenii de nuntă?
‎Stăm împreună... puțin.
‎- Bei ceva? ‎- Nu, mersi.
‎Băutura e gratis.
‎- Două șampanii? ‎- Da. E gratis, dar...
‎- Vin imediat. ‎- Nu, lasă.
‎Nu pleca nicăieri!
‎- Vai, uite-l! ‎- Pe cine?
‎Pe Vitelli.
‎Da.
‎Creează vedete, Jack.
‎Vedete de cinema. ‎Am o șansă ca să-l impresionez.
‎- Poate cu discursul de mai târziu. ‎- Da.
‎Cu ce discurs?
‎Al domnișoarei de donoare.
‎Nu mi-a zis nimeni de el.
‎- Ba da, e în program. ‎- Nu prea cred.
‎Nu!
‎N-am nimic pregătit!
‎Va fi bine.
‎- Nu va fi! ‎- Improvizezi ceva!
‎- Drace, e Rebecca. ‎- Zi ce simți.
‎Nu mă lăsa cu ea, te rog.
‎- Se ține scai. Nu mai scap. ‎- Bună, băieți!
‎- Salut! ‎- Iată-ne aici!
‎Știi ce e asta? ‎Vagonul veseliei, gata să vă ia și pe voi.
‎Mersi.
‎Ve-se-li-e.
‎Trenul veseliei.
‎- Urcați în vagoane! ‎- Da.
‎- Arăți superb! ‎- Mersi.
‎- Da, chiar arăți super. ‎- Și tu.
‎Mă bucur să te văd!
‎- Arăți extraordinar. ‎- Mulțumesc.
‎- Eu voi... ‎- Te-ai înălțat?
‎- Porți toc cuban? ‎- Voi fi... Da...
‎- Jack! ‎- O clipă.
‎- Jack! ‎- Da?
‎- Salut, eu... ‎- Arăți minunat.
‎- Mersi. ‎- Îmi place costumul.
‎Mersi, da, eu...
‎Cred că voi căuta ceva de băut.
‎Da, te rog.
‎Jack! Dumnezeule!
‎- Jack. ‎- Bună!
‎Bună!
‎- Bună! ‎- Mă bucur să...
‎Bună!
‎- Și eu mă bucur. ‎- Doamne!
‎Da, eu...
‎Ești bine?
‎- Da, sunt bine. ‎- Bun.
‎Da.
‎Arăți splendid.
‎Mersi.
‎Incredibil. M-ai adus până aici, să-l văd ‎pe ăla cu care ți-ai pus-o doi ani.
‎Nu te mai uita și gata.
‎Măcar ai avansat.
‎- Cum am avansat? ‎- Cum adică „cum”?
‎Arăt mai bine decât el, ‎sunt mai înalt și-s mai bun la pat.
‎De unde știi? Te-ai culcat cu el?
‎Nu, dar e evident. Uită-te la el. ‎E... Ce vrei să zici?
‎E mai bun la pat decât mine?
‎Știi, n-am avut timp ‎de o analiză completă.
‎Zău? Eu, da. Am întrebat lumea
‎și mi-au zis cam așa: ‎„Da, ești grozav. Hai, noroc!”
‎- Du-te și stai acolo, te rog. ‎- Ce?
‎Mai departe.
‎Așa e bine?
‎E perfect.
‎Te simți bine?
‎E puțin copleșitor.
‎Nu, mi-e bine. Suntem bine.
‎Te iubesc atât de mult.
‎Vreau să ai cea mai bună zi.
‎Nimic nu poate strica ziua asta.
‎Eram în mașină, într-o parcare goală.
‎Zău, nu era nimeni.
‎Și vine Hayley și-mi spune...
‎Să-mi trag una!
‎Ce a zis?
‎Scuze. Doar...
‎- Vin imediat. ‎- Da.
‎- Am înțeles ce a zis. ‎- Nu asta a vrut să spună.
‎- Salut! ‎- Marc.
‎Ce dracu' cauți aici?
‎Ești surprinsă?
‎Da, puțin. Toți restul au fost invitați.
‎Ce vrei?
‎Știu! Te înțeleg. Ai considerat ‎că trebuie să menții aparențele.
‎Dar acum sunt aici.
‎Și sunt gata ca noi ‎să fim un cuplu fericit.
‎Ce?
‎Eu deja fac
‎un cuplu fericit cu soțul meu, ‎care e în camera alăturată.
‎- Bună! ‎- Superbă nuntă!
‎Ce amabili sunteți! Vă caut eu imediat.
‎Ți-am zis de destul, nu mă...
‎- Felicitări! ‎- Mersi.
‎- Nu mă interesează. ‎- Știu.
‎Credeai că nu te iubesc cu adevărat, ‎dar acum îți dovedesc că da,
‎făcând ceva romantic.
‎Asta nu e romantic, e psihopatic!
‎Te rog, Marc, pleacă.
‎- Pleacă acum, te rog! ‎- Abia am ajuns.
‎Dacă nu pleci, pun paza să te dea afară.
‎Încearcă, să vezi ce se întâmplă.
‎- Ascultă, boule! ‎- Hayley!
‎- Salut! ‎- Roberto.
‎E unul dintre amicii tăi englezi ‎de care tot aud?
‎Bună, eu sunt Roberto.
‎Da. El e...
‎El e... Marc.
‎E doar în trecere, din păcate, nu rămâne.
‎- Ba rămân. ‎- Nu, nu poți, fiindcă...
‎nu ai unde sta, una la mână.
‎Nicio problemă.
‎Verișoara ta, Laura, n-a putut veni. ‎Îl punem la masa englezilor.
‎Iată! Perfect.
‎- Hai, aranjez eu. ‎- Super.
‎Roberto, doar...
‎Da...
‎Futu-i!
‎- Și tu? Aveai un prieten. ‎- Da. Nu-l mai am.
‎I s-a părut o idee bună ‎să se culce cu mai toate angajatele.
‎- Vai! ‎- Da.
‎Fie zburam aici, la Roma, ‎pentru splendida nuntă a lui Hayley,
‎fie mergeam acasă și-l uscam în bătaie.
‎Nu e târziu.
‎Îl poți usca în bătaie ‎când te întorci acasă.
‎Faci și una și alta.
‎Mă întorc marți. Îl pot bate atunci.
‎Înainte să...
‎Da?
‎Obișnuiam să întreb de tine...
‎mereu.
‎Și eu întrebam de tine.
‎Iat-o!
‎- Bună! Arăți minunat! ‎- Și tu. Mă bucur să te văd.
‎Îl împrumut puțin. O clipă. ‎Venim imediat înapoi. Scuze!
‎Nu-ți uita ideea, te rog.
‎Vai, Hayles.
‎E mai minunată decât mi-o amintesc.
‎Știu că ești ocupată,
‎dar ai zis că e o masă a englezilor.
‎Ea stă la masa aia?
‎Taci puțin? Ascultă-mă,
‎că am o problemă.
‎- Bine. Ce e? ‎- Marc Fisher e aici.
‎- Ciudatul de la școală? ‎- Da.
‎De ce naiba l-ai invitat?
‎Nu l-am invitat, a venit.
‎Spune-i să plece. ‎Nu apari neinvitat la o nuntă.
‎Jack, nu înțelegi.
‎Zice că mă iubește,
‎și amenință că o ia razna ‎și-mi strică nunta!
‎- Ce face? ‎- Da, e nebun.
‎Și a tras cocaină până peste urechi!
‎Bun. Lasă. Îl dau eu afară.
‎Nu poți! E prea drogat. ‎Nu știi cum va reacționa?
‎- Bun. Atunci, ce facem? ‎- Nu știu!
‎Ai pastilele mele?
‎Hai! Mersi.
‎- N-o să vomiți, nu-i așa? ‎- Găsește o găleată.
‎La naiba!
‎- Dumnezeule! ‎- Ce e?
‎Da.
‎E somniferul pe care l-am luat.
‎Câteva picături îl adorm ore bune.
‎E foarte potent.
‎Poftim?
‎Roberto l-a așezat la masa voastră. ‎Vai, e perfect.
‎Îi pui câteva picături ‎în paharul de șampanie.
‎Va fi super!
‎Dar folosește-l cumpătat, că nu mai am.
‎- Pune-l în buzunar. ‎- O întrebare.
‎Da.
‎Ai înnebunit?
‎Nu pun nimic în pahar lui Marc Fisher.
‎Ascultă, Jack.
‎Marc e destul de nebun ‎cât să strice nunta
‎și să mă umilească ‎în fața noii mele familii,
‎din care mulți deja cred că-s o nesimțită.
‎Găsim altă cale.
‎Nu e altă cale. Nu e. Te rog!
‎- Trebuie să fie. ‎- Nu e.
‎- Trebuie să fie altă cale! ‎- Jack...
‎Hayley! De ce tot dispari, frumoasa mea?
‎Trebuie să facem pozele.
‎- Salut! ‎- Salut!
‎Sora ta e un înger, nu-i așa?
‎- Da! ‎- Da.
‎Hai!
‎Hayley...
‎Hayles!
‎Hayley!
‎E sora ta.
‎Bun.
‎Ciao!
‎Îmi ești datoare, Hayley.
‎Știți în câte combinații ‎pot sta la o masă opt oameni?
‎Nu încercați să calculați.
‎E foarte complicat.
‎N-o să reușiți.
‎Sunt mii de variante.
‎Credeți-mă.
‎Verificați mai târziu.
‎Oricum, ideea e
‎că ceva aparent nesemnificativ, ‎precum așezarea la masă,
‎reprezintă șansa
‎ca dragostea să aibă succes
‎sau nu.
‎Signore e signori, ‎doamnelor și domnilor...
‎Vă rog să luați loc. Se va servi masa.
‎Haide, curaj!
‎E doar un bărbat. La fel ca oricare.
‎Un bărbat frumos, impunător, de succes.
‎Nu-i nimic. Du-te la el și salută-l.
‎„Bună, sunt Bryan.” Vezi, e ușor.
‎E doar un om.
‎Merge la toaletă ca toată lumea. ‎Imaginează-ți-l dezbrăcat.
‎Da, un bărbat dezbrăcat, ‎căcându-se pe budă.
‎Stăm alături. Ce distractiv!
‎Minunat!
‎Mersi.
‎Mulțumesc.
‎Mai pune, te rog. Mersi.
‎Bună!
‎Sunt aici, tu ești...
‎- Acolo. Bun. ‎- Nu chiar...
‎Bine.
‎Ne putem face cu mâna.
‎- Bună! ‎- Bună!
‎- Bună, sunt Bryan. ‎- Dina.
‎Stai...
‎Stai puțin...
‎Omule!
‎Pot să...
‎Noroc!
‎N-o are mai mare decât a mea.
‎Poate mai groasă, dar nu mai lungă.
‎Pe bune, mai continui cu asta?
‎Păi, da.
‎Ca să știi, ‎grosimea e la fel de importantă.
‎Nu vrei ceva lung și subțire ‎să-ți intre acolo.
‎- O am ca un creion? ‎- Termini?
‎- Parcă ai avea 12 ani. ‎- Sunt mai dotat, totuși.
‎- Ba nu. Ai minte cât unul de 12 ani. ‎- Bine...
‎- Salut! ‎- Bună!
‎Nu-i adevărat.
‎Super! Nici măcar nu stau lângă tine.
‎- Stau lângă necunoscuți. ‎- La ce s-a gândit sora ta, Jack?
‎Habar n-am.
‎- Salut! ‎- Bună!
‎E super, nu-i așa?
‎Meniți să fim împreună.
‎Așa se pare.
‎- Bună, tuturor. ‎- Salve, amice!
‎- Ce caută Marc Fisher aici? ‎- Îți zic mai târziu.
‎Dnelor și dlor, dna și dl Carboni.
‎Noroc! Noroc, Marc.
‎Bun venit la masa patru.
‎- Da, la masa patru. ‎- Noroc!
‎- Noroc!
‎Noroc!
‎- Pentru noi! ‎- Noroc!
‎Ar putea fi.
‎Mulțumesc.
‎De cât timp te vezi cu Amanda?
‎Cam de un an.
‎A ales să stea lângă fostul prieten,
‎nu lângă actualul, deci...
‎Urât, nu-i așa?
‎Mai ales când te gândești ‎ce fel de relație au avut.
‎- Cum adică? ‎- Foarte fizică.
‎Personal, eu nu cred
‎că o relație adevărată
‎e clădită pe atâta sex,
‎și e ciudat că stau alături.
‎Da, e mai mult... decât...
‎- Știi ce vreau să zic? ‎- Da.
‎Mult futai, puțină vorbă.
‎Și știi cum se sfârșește asta, nu?
‎Fii amabil, aduci ceva ca lumea de băut?
‎Numai... și prea puțin...
‎- Pricepi? ‎- Da.
‎Văd că porți butonii de la mine.
‎Da.
‎Sunt singurii pe care îi am.
‎Du-te naibii!
‎Am auzit că ești jurnalistă.
‎- Da. ‎- În jurnalism.
‎Exact.
‎Da, m-am prins din prima.
‎În ce? În modă?
‎Nu, sunt reporter de război.
‎Parcă a zis cineva. Stai așa!
‎Ai fost răpită?
‎Da.
‎Hopa!
‎- Da, hopa! ‎- Mare „hopa”. Nu „hopa”.
‎Știi ce vreau să zic. ‎Neatenție. Adică, nu.
‎- Nu neatenție. ‎- Ce s-a întâmplat?
‎Făceam un reportaj în Afganistan și...
‎Prima greșeală.
‎Afganistan, te rog.
‎Ce s-a întâmplat? Nu-mi spune.
‎Păi, talibanii...
‎- Talibanii, ‎quelle suprise.‎ Da. ‎- Așa.
‎Intraseră forțele talibane ‎în zona noastră...
‎Neinvitate?
‎- Da. ‎- Desigur.
‎- De ce să-i fi invitat?
‎Făceam un reportaj în Afganistan,
‎talibanii au intrat și ne-au scos afară,
‎- ...cu arma la cap... ‎- Cum erai îmbrăcată?
‎- Poftim? ‎- Cum erai îmbrăcată?
‎Că, evident, ținuta asta... ‎nu e pentru ei.
‎Lor nu le place să-ți expui...
‎pieptul.
‎Nu că ar fi expus. Asta e...
‎Asta e... Da.
‎Categoric... bine judecat.
‎Eu te-aș răpi.
‎Ca dovadă, până la urmă s-au despărțit.
‎Nu, că ea vorbește doar ‎de sula lui uriașă, deci...
‎- Pe bune? ‎- Da, dar și a mea e mare, deci...
‎- Cât de mare? ‎- Mai mare decât a lui, probabil.
‎Cam cât o lingură sau o furculiță?
‎- Ambele. ‎- Îmi arăți pe masă?
‎Ambele. Împreună.
‎- Alea două împreună? ‎- Da.
‎- Cine e americanca? ‎- E Dina, prietena lui Hayley.
‎Fata pe care ai cunoscut-o la Roma ‎despre care tot vorbești.
‎Nu vorbesc întruna.
‎Găseai orice pretext ‎ca să vorbești despre ea.
‎Am stat acolo multe zile.
‎Nici nu știam dacă e zi sau noapte ‎la vremea aceea...
‎Eu fac asigurări auto.
‎- Ce? ‎- Fac asigurări auto.
‎- Bine. ‎- Este bine.
‎Bine.
‎Nu e plictisitor cum pare, mersi.
‎- Scuze. Continuă. ‎- Nu-i nimic. Așa, da...
‎Lucrez cu doi tipi, ‎pe nume Jim și Jeff.
‎Eu îi zic Jeff. Jim îi zice Jeffrey.
‎Jim a început în 2001.
‎Apoi a început Jeff.
‎- Minunat. ‎- Mersi.
‎Grazie.
‎- Grazie. ‎- Asta e.
‎Apoi Jeff a început după câțiva ani...
‎Credeam că are un prieten.
‎Nu mai are.
‎Se pare că o înșela la greu.
‎Ce tare! Super! ‎Să nu ratezi ocazia de data asta.
‎Așa intenționez.
‎Da, Jim și Jeff sunt amuzanți.
‎Le dai pe gât, nu glumă.
‎- Da, situația o cere. ‎- Desigur.
‎Așa e. Aveai voie să bei ‎când ai fost răpită?
‎Altădată... tre' să-ți zic.
‎Parcasem bicicleta afară, ‎era primăvară.
‎O încui, intru,
‎deschid ușa,
‎și... sirop.
‎- Ce? ‎- Sirop.
‎- Sirop? ‎- Sirop pe toată clanța.
‎Era până și pe podeaua de dedesubt.
‎- Pe covor. ‎- Glumă a lui Jeff?
‎A lui Jim. Ce, Jeff?
‎Am zis „a lui Jeff”...
‎Nu era Jeff. Asta era înainte să vină el.
‎Scuze, eu...
‎Da, așa e. Era...
‎E vorba de Jim. Vorbesc singur?
‎Nu.
‎Jeff a început abia în 2008.
‎Nu, stai așa!
‎Am vândut bicicleta,
‎așa că a început
‎în primăvara...
‎anului...
‎două mii și...
‎Stai așa!
‎- Știi, nu e important. ‎- Dar poți afla.
‎Bryan.
‎Bryan, mă ajuți cu ceva?
‎Stai cu ochii pe Marc? ‎Dacă se mișcă, hai după mine.
‎Intru în acțiune. Urează-mi noroc.
‎Era în 2006, cam pe la...
‎Da, 2008. Da, iată-l!
‎- Scuze de întrerupere. ‎- Bună!
‎Salut, omule! Mă întrebam ‎dacă nu vrei să bem ceva la bar.
‎- Ar fi super. Ne scuzi. ‎- Sună fantastic.
‎Bine.
‎- Vii, Jack? ‎- Da, desigur.
‎Vitelli.
‎- Ce? Unde pleci? ‎- La Vitelli.
‎- Vrei să vin cu tine? ‎- Vai, nu.
‎Cool.
‎Ți-am zis...
‎Dle... dle Vitelli.
‎- Da? ‎- Mă numesc Bryan.
‎Încântat.
‎Bryan?
‎Scuze.
‎Pot să mă așez?
‎Vreau să stau jos.
‎E OK, Bryan. Te pot ajuta?
‎- Da. ‎- Da?
‎Dle Vitelli, voiam să spun ‎că sunt un mare admirator.
‎- Mersi. Mulțumesc frumos. ‎- Zău că sunt.
‎Mă fascinează ‎să pricep de unde vă luați...
‎ideea pentru film.
‎- Ideile? ‎- Ideile.
‎Păi...
‎Treaba cu ideile e că...
‎nu sunt create.
‎Îți vin pur și simplu, ca...
‎accidente fericite.
‎Înțelegi? În tine. De undeva...
‎din tine. Un loc secret, sumbru...
‎- Un loc sumbru. ‎- ...dintr-o zonă oarbă a ta.
‎Extraordinar!
‎Omule!
‎Vitelli.
‎- Mersi că ai venit. ‎- Mersi.
‎Mulțumesc.
‎- Mi-a făcut plăcere. ‎- Mersi.
‎Da.
‎Mersi.
‎Cum a mers?
‎- Cu Vitelli, cum a mers? ‎- Da, bine.
‎Dumnezeule, știam!
‎Ce poveste! Ce seară!
‎E demențial. Înțeleg că te-ai pilit.
‎Jeff stătea acolo, râzând. ‎Încă mai avea mânușa.
‎Râdea din spatele mânușii.
‎Tot în costumul roșu, de ciclist.
‎I-am zis: „Da, ți-a mers. ‎Conform planului.”
‎Sidney, scuze.
‎Nu vreau să fiu nepoliticos, dar...
‎Speram
‎să am o discuție particulară.
‎Ca...
‎doar noi doi.
‎De la om, la om.
‎Ai vrea să...
‎Bine, Sidney...
‎- Da, Jack. ‎- Adică...
‎Adică, eu cu Dina.
‎Și unde să plec?
‎Nu știu, măi.
‎Acolo?
‎- Acolo? ‎- Da.
‎Mă car.
‎Da, ești tare. Ne vedem imediat.
‎- Și tu ești tare. ‎- Bine.
‎Mă simt îngrozitor.
‎A fost groaznic.
‎Uită-te la tine, ce tare ești!
‎Ești relaxat. Ador asta. ‎Îmi pari nemaipomenit.
‎Chiar cred că ești nemaipomenit.
‎Dar nu contează.
‎Te iubește.
‎E a ta.
‎Hai că poți!
‎Da, categoric te iubește.
‎Repede, până nu se întoarce Sidney. ‎Spune-mi ce ai făcut.
‎Repede? Să-ți zic...
‎Tot ce ai făcut în trei ani, ‎în zece secunde.
‎- Dar... ‎- Sid poate.
‎De când nu ne-am mai văzut ‎am fost într-o relație eșuată.
‎Cu Amanda, care stă lângă mine.
‎Apoi am plecat în Asia, am călătorit,
‎m-am îmbolnăvit îngrozitor, ‎m-am întors,
‎și, de curând, ‎m-am făcut inginer de structuri...
‎în sfârșit.
‎Au fost opt secunde!
‎Chiar numărai?
‎Mai ai două secunde, ‎dar nu ai cu ce le umple.
‎Nu, chiar n-am. ‎Păcat, e o prezentare slabă.
‎E mult ca să...
‎- Salut! ‎- Scuze, o clipă.
‎Ești treaz.
‎Sunt treaz, normal.
‎De ce n-aș fi? Oricum, avem de vorbit.
‎Da, așa e. Dar să nu-mi spui ‎că suntem meniți să fim împreună.
‎Suntem meniți.
‎Pe ce planetă trăiești, Marc?
‎Vrei să mi-o tatuez pe frunte?
‎Îl iubesc pe Roberto.
‎Nu.
‎Cum adică „nu”?
‎Legătura dintre noi e de necontestat.
‎Îți e teamă să-i spui lui Roberto, ‎dar nu-i nimic.
‎Trebuie să știe, așa că îi spui tu sau eu.
‎Signore e signori, ‎doamnelor și domnilor...
‎Urmează primul dans, cu Hayley și Roberto.
‎Stai aici.
‎Hai, e rândul tău.
‎Am fost corespondent peste hotare, ‎cum știi.
‎Am fost în locuri îngrozitoare.
‎Am văzut mulți oameni împușcați. ‎Am fost răpită.
‎M-am întors acasă.
‎Mama s-a îmbolnăvit și a murit.
‎Și am aflat că iubitul meu
‎adoră să facă sex cu orice are ‎un orificiu disponibil, așa că...
‎Asta e...
‎Asta e.
‎Da.
‎Regret.
‎Mda, nu-i nimic. Asta e viața.
‎Nu, regret că ți-au trebuit 12 secunde.
‎Deci,
‎înseamnă că ai pierdut.
‎Atunci să...
‎Să sperăm...
‎că de-acum înainte va fi cu noroc, da?
‎Da, ținem pumnii.
‎- Rochia ta! ‎- Scuze!
‎- Unde mergem? ‎- Aici e bine. Doar aici.
‎- Te simți bine? ‎- Nu chiar.
‎- Marc e treaz de-a binelea! ‎- Ce? Cum?
‎Jack, era un plan simplu.
‎Cum de n-ai fost în stare?
‎Hei, știi că e prima dată ‎că pun ceva în băutura cuiva.
‎- Deja mă simt prost pentru asta... ‎- Da, știu.
‎Te rog, ai grijă ca Marc ‎să nu ajungă pe lângă Roberto.
‎Am ceva de făcut.
‎- Ce anume? ‎- Niște fotografii?
‎Cum merge cu Dina?
‎Da, merge bine.
‎- Bine. ‎- Super!
‎Știi, totuși, e cum zicea mama.
‎Te aștepți la rău, dar speri la bine,
‎și simt că acum e clipa noastră.
‎- Asta e... ‎- Da, e minunat.
‎Salut, coițelor!
‎Bună!
‎- Bună! ‎- Bună!
‎Sunt Cristina.
‎Ții asta puțin,Cristina?
‎Tre' să fac o chestie...
‎administrativă.
‎Kiltului. Stai așa.
‎Scuze.
‎Sub...
‎Cum naiba le fac?
‎S-a înfășurat ca un nunceak.
‎Le descurc.
‎Rezolvat.
‎Mersi. Eu sunt Sidney.
‎Bine.
‎E bine.
‎Și-a plecat.
‎Salut, omule.
‎Toate bune?
‎Te felicit pentru mișcarea de acolo.
‎Poftim?
‎Pentru cum ai aranjat ‎ca să stai lângă Amanda, la nuntă.
‎Crezi că voiam să stau ‎lângă fosta iubită, la nunta sorei mele?
‎Nu-s masochist.
‎- Totuși, e o coincidență, nu? ‎- Așa zici?
‎Da, e. Știi bine.
‎Uite ce e, amice...
‎eu am terminat-o cu Amanda.
‎Am fost împreună doi ani,
‎la finele cărora ne cam uram.
‎Adică, acum o urăști?
‎- „Ură” e prea mult spus. ‎- Dar ai spus-o.
‎Categoric e o antipatie.
‎Ai grijă, amice! ‎Vorbești de viitoarea mea logodnică.
‎- Zău? ‎- Cum adică „zău”?
‎Te miri? Fiindcă n-am asta? Da?
‎Crezi că n-o am destulă? Ce? ‎La ce te-ai gândit?
‎„Ăsta din fața mea are un penis ‎micuț și ciudat, de care râd toți.”
‎Ba nu. De tine râd.
‎Că tu ești ciudatul ‎care te plimbi cu ditamai penisul.
‎„Priviți-mă!
‎Sunt la o nuntă cu mătărânga!
‎Toți mă respectă pentru penisul meu mare!
‎E chiar butucănoasă! Admirați-o!”
‎- Scuze, nu pricep nimic. ‎- Exact.
‎Nu te apropia de ea.
‎- Bine. ‎- Bun!
‎- Așa o să fac. ‎- Bine.
‎- Da. ‎- Da.
‎- Mi-a plăcut conversația! ‎- Și mie.
‎- Da. ‎- Da.
‎- Bun. ‎- Da.
‎Salut!
‎- Salut, ție. ‎- Toate bune?
‎Da.
‎- Vrei ceva de băut? ‎- Da, aș vrea.
‎Cred că aș schimba vinul cu un gin și...
‎Futere!
‎O clipă.
‎El vrea un Gin și Futere, te rog. Mersi.
‎Glumeam.
‎Ce faci?
‎Îmi pare așa de rău.
‎Scuze.
‎De ce? Nu... OK.
‎Doar...
‎Stai puțin.
‎Scuze.
‎Știu că simți ceva pentru Hayley,
‎dar ea nu simte la fel, ‎așa că acceptă asta.
‎Serios?
‎Atunci...
‎cum de ne-am pus-o acum trei săptămâni?
‎- Poftim? ‎- Da.
‎Ne-am pus-o.
‎Stai puțin...
‎Nu pricep ce se petrece aici,
‎dar știu că e fericită.
‎Te rog, nu strica asta.
‎Bine,
‎dar eu o voi face fericită! Idiotule!
‎Nu... OK.
‎Bine.
‎Dumnezeule, e aievea!
‎Iartă-mă!
‎- Acum, Jack... ‎- Sidney!
‎Dau o fugă la hotel.
‎Îmi pun pantaloni. Kiltul e prea mult.
‎Super! Mă ajuți puțin? Sidney!
‎- Sidney! ‎- Da. Da, Jack.
‎- Sidney! ‎- Da, vin.
‎- Vezi de o cameră. ‎- Da. Ce se întâmplă?
‎Îți explic mai târziu.
‎- Sunt Federico Vitelli. ‎- Dina.
‎- Dina, sunt încântat. ‎- Și eu.
‎Îți admir munca.
‎Am intrat! OK.
‎- Sidney! ‎- Da?
‎- Dulapul! ‎- Da.
‎- Și cealaltă ușă! ‎- Ambele uși?
‎Așa. Bun.
‎- Vă rog, nu mă băgați în dulap! ‎- Pa!
‎- Cred că Jim are tabloul acela. ‎- Da!
‎Minunat.
‎Vă rog! Ajutor!
‎Bună!
‎Vii puțin cu mine?
‎Da, desigur.
‎Mă scuzați.
‎Scuze.
‎Ce e Jack?
‎Bun. Vreau un răspuns chiar acum.
‎La ce anume, Chaz?
‎Treaba cu căsătoria.
‎E din cauza fostului iubit? ‎Asta e problema?
‎Dumnezeule! Nu fi absurd!
‎Bine, fiindcă... ‎a zis că te urăște, deci...
‎Asta e bună.
‎Ce-a zis?
‎Ajutor!
‎Sunt în dulap!
‎Alo!
‎Ce e?
‎Am auzit ceva puțin ciudat.
‎Se pare că ți-ai pus-o cu Marc Fisher ‎acum trei săptămâni.
‎A zis el asta?
‎E incredibil. Ce tupeu!
‎Dumnezeule! Habar n-ai să minți!
‎Ce-a fost în capul tău?
‎Știu c-am făcut-o lată. ‎A fost o greșeală.
‎- Bună! ‎- Bună!
‎Cum dracu' faci sex cu cineva ‎din greșeală?
‎Cum se întâmplă?
‎Lasă-mă să-ți explic.
‎La Londra, acum câteva săptămâni ‎mai știi ce stresată eram de nuntă?
‎M-am dus la un pub, am băut puțin ‎și ghici cine a intrat? Marc Fisher.
‎Am început să povestim, am băut,
‎și fără să ne dăm seama, ‎din una în alta...
‎Dar n-a însemnat nimic, Jack.
‎Se pare că e obsedat de mine de la 15 ani.
‎De la 15 ani și nu s-a întâmplat nimic.
‎Da, ne-am mozolit de câteva ori. ‎M-a și pipăit poate.
‎- Poate m-am frecat de blugii lui. ‎- Nu vreau detalii.
‎Scuze.
‎Hayley, credeam că-l iubești pe Roberto.
‎Da, îl iubesc.
‎Îl iubesc, mai mult ca orice.
‎Nu se poate să afle.
‎Asta l-ar ucide.
‎Doamnelor și domnilor,
‎urmează discursul ‎domnișoarei de onoare, Bryan.
‎Unde e Bryan?
‎Bryan!
‎Măi, fii atent!
‎Bine.
‎- Ești chemat la discurs. ‎- La discurs?
‎- Discursul pentru nuntă, mai știi? ‎- Ce nuntă?
‎Asta la care suntem. A lui Hayley. ‎Ești domnișoară de onoare.
‎- Cavaler de onoare, da. ‎- Da.
‎- Voiai să-l impresionezi pe Vitelli? ‎- Da, Vitelli.
‎Unde e?
‎De ce mă privesc oamenii ăștia?
‎Visul ăsta devine tot mai ciudat.
‎Până și Vitelli.
‎Regizorul italian.
‎Ce bine arată, nu-i așa?
‎L-aș curta, dar...
‎nici măcar nu-s gay, dar...
‎tot l-aș curta.
‎Mi-aș dori să-mi dea un rol ‎într-un film al lui.
‎Doar un rol.
‎Unul micuț.
‎L-aș juca bine. ‎L-aș juca bine pentru tine.
‎Doar dă-mi un rol, nemernicule!
‎Ăla e tort.
‎Tortul de vis.
‎Bryan...
‎- O să... ‎- Nu!
‎Te duc la toaletă, bine?
‎Aplauze pentru domnișoara de onoare.
‎Da.
‎Ajutor!
‎Hei!
‎Mersi.
‎Acel tort minunat.
‎Ce e? Ce s-a întâmplat?
‎Vai, o criză la muncă. Trebuie să plec.
‎- Putem lua mașina mea. ‎- Ar fi super!
‎- Mulțumesc mult. ‎- Da. Să mergem!
‎Ne vedem afară.
‎Hayley, bună! ‎Scusi.
‎Trebuie să plec. Regret.
‎- Nu! ‎- Ceva la muncă.
‎Bine. Nu-i nimic.
‎Dina pleacă. Hai, du-te!
‎- Bine. ‎- Dumnezeule!
‎Da, stai jos, Bryan.
‎Dumnezeule!
‎Bine.
‎Pa, Bryan.
‎Pa!
‎Dina!
‎Jack, bună! Te căutam.
‎- Doar nu pleci. ‎- Ba da, regret.
‎Voiam să-mi iau la revedere. ‎ A fost un uragan în Mexic.
‎Mă întorc, că editorul are indigestie.
‎Poveste lungă. Regret sincer.
‎Poate ne vedem cu altă ocazie sau...
‎Vei fi în Mexico sau...
‎în Guadalajara curând?
‎Vreau doar să-ți spun ceva.
‎Da.
‎Ascultă, eu...
‎Uite-l!
‎- Mă urăști, vasăzică? ‎- Ce?
‎Chaz a zis că mă urăști.
‎N-am zis „ură”.
‎Ai zis, așa că...
‎Bine, am zis „ură”,
‎dar am schimbat.
‎Da, cu „antipatie”.
‎Ce drăguț din partea ta, Jack.
‎Nici tu nu mă placi.
‎De ce să pretindem că relația noastră ‎a fost altceva decât rahatul ăla?
‎- Nu? ‎- Bine. Da.
‎Ai și tu dreptate.
‎- Mersi. ‎- Da.
‎Încă ceva.
‎- Ce? ‎- Dumnezeule, Jack!
‎Ești un rahat.
‎Jack, te simți bine?
‎Vai, Jack, stai!
‎- Da, Chaz, mă mărit cu tine. ‎- Da, dar nu știu dacă eu...
‎Stai să...
‎Mereu îmi curge sânge din nas!
‎Mi-am pus-o cu Hayley!
‎- Ce-a zis? ‎- Nu!
‎Ce face?
‎Scuze, e adevărat. ‎Mi-am pus-o cu Hayley și ne iubim.
‎Haide, Hayley, spune-le!
‎Dă-te jos de pe scenă!
‎Hayley!
‎- Nu, du-te! Salvează lumea! ‎- Regret.
‎Mereu am hemoragie nazală.
‎Nu-i nimic.
‎Du-te!
‎- Îți scriu mesaj. ‎- Da.
‎- La naiba! ‎- Du-te, n-am nimic.
‎Hayley!
‎E adevărat?
‎Ascultă...
‎Nu...
‎Bun.
‎Haide, stai jos!
‎Vitelli...
‎Dă-ne un rol, nemernicule!
‎La naiba!
‎Roberto, te rog.
‎Vorbește cu mine!
‎Incredibil. Cum ai putut?
‎- E un coșmar, Hayley. ‎- Știu.
‎A fost o greșeală imensă și regret. ‎Te iubesc mai mult ca...
‎Nu, s-a terminat.
‎- Te rog, lasă-mă să-ți explic. ‎- Nu. Nu vreau să vorbesc cu tine.
‎Niciodată. S-a terminat.
‎- Nunta s-a încheiat! ‎- Roberto!
‎Dumnezeule!
‎Și, uite-așa.
‎Puțin ghinion și totul se duce de râpă.
‎Dacă lucrurile ar fi stat altfel?
‎Mai știți ce spuneam de miile de moduri
‎în care opt inși pot sta la o masă?
‎Noroc!
‎Apoi, în sfârșit,
‎mai e o singură speranță ‎ca totul să meargă bine.
‎Bună tuturor!
‎Futu-i!
‎- Ce e? ‎- Futu-i!
‎Jack?
‎La naiba!
‎- Jack, ce... ‎- N-ar trebui să fiu aici.
‎Ce? Jack!
‎Scuze.
‎Futu-i!
‎Pardon! ‎Scusi.
‎Ce dracu' faci?
‎Tocmai am luat un sedativ puternic.
‎E aiurea să faci asta ‎la nunta surorii tale.
‎N-am făcut-o dinadins, tontule!
‎- Termină, Jack. Îmi vine rău. ‎- Cum se face treaba cu degetele pe gât?
‎Nu pot. Nu pot s-o fac.
‎Trebuie să mă ajuți. ‎Bagă-ți degetele în gâtul meu.
‎- Ce? ‎- Nu pot s-o fac eu.
‎O faci tu pentru mine, da?
‎Ai degetele alea mari, lungi și deșirate.
‎Intră mai adânc pe gât.
‎Trebuie să-l impresionez pe Vitelli. ‎Nu mă amesteca.
‎Ce-o să zică Dina ‎dacă mă apucă somnul?
‎- O să creadă că-s un cretin! ‎- Da.
‎Te rog, Bryan, pentru mine.
‎- Nu vreau. ‎- Fă asta pentru mine.
‎Chiar nu vreau.
‎Te rog! E nunta lui Hayley.
‎- Bine. ‎- Bine.
‎Să nu uiți ce prieten bun sunt.
‎Da, bine. Prieten grozav.
‎- Cel mai bun. ‎- Ești cel mai bun prieten al meu.
‎Doamnelor și domnilor, ‎domnul și doamna Carboni.
‎Cum vrei... Cum să...
‎- Nu! ‎- Dă-mi naibii degetele!
‎- Bine! ‎- Ține-le drepte!
‎Le țin.
‎Nu!
‎Dumnezeule! ‎E cel mai nasol moment din viață.
‎Nu!
‎Scuze... Nu, eu...
‎Voiam să văd dacă sunteți bine. ‎Sunteți bine?
‎Bine?
‎Da, pot să... Voi găsi... Eu o să...
‎Mă duc să caut ceva...
‎Super! Mersi. Pot să... Aș putea să iau...
‎câteva cafele?
‎- Mersi. ‎- Habar n-am.
‎Mi-ar plăcea să nu fi...
‎Ce-ar fi să zicem
‎că nu s-a întâmplat ce ai văzut acolo.
‎E o imagine trainică.
‎Greu de uitat.
‎Da.
‎Nu, e ceva ce are...
‎o explicație absolut rezonabilă.
‎E chiar amuzant.
‎Zău, foarte amuzantă.
‎Ți-o povestesc, dar nu azi.
‎Putem încerca s-o uităm?
‎Da, pot încerca.
‎- Bine. ‎- Bun.
‎A fost... A fost ciudat.
‎Da. Știu.
‎- Dar... ‎- Scuze. Haide,
‎îmi povesteai despre...
‎ce ai făcut de când nu te-am văzut.
‎În principal, am muncit.
‎Asta mi-a ocupat tot timpul.
‎Sincer. M-am oprit și am ridicat ochii ‎abia când s-a îmbolnăvit mama.
‎Te plictisește cancerul fatal ‎al mamei mele?
‎Nu. Nu e asta.
‎Continuă.
‎- Precis? ‎- Da.
‎Bine.
‎Știi, eu...
‎ți-am spus că eram foarte apropiate...
‎Știi, e doar că...
‎Toată treaba a fost
‎ca un pumn în plex.
‎Adevărul e că nu înțeleg ‎cât de aleator lovește.
‎De ce pe ea?
‎Da, de ce?
‎Știi, eu nu...
‎În mod normal...
‎nu discut despre asta,
‎fiindcă e ciudat, dar...
‎Știi, m-a devastat.
‎Nu cred că mi-am revenit și...
‎Adevărul e că nu cred ‎că o să-mi revin vreodată.
‎Pe bune?
‎Scuze, o clipă.
‎- De ce ești treaz? ‎- Cum adică? De ce n-aș fi?
‎Shoturi!
‎- Shoturi? ‎- Shoturi!
‎- Ea zice shoturi. ‎- Shoturi!
‎Adu-i domnișoarei un shot.
‎Bun.
‎- Maddie Richards. ‎- Ce?
‎Maddie Richards nu s-a plâns niciodată ‎de mine, în pat.
‎Mereu a zis că-s de un 7,5 curat, din 10.
‎Și nici nu mi se prea scula de tot, ‎așa că imaginează-ți ce primești tu.
‎Ce norocoasă sunt, nu?
‎Bravo!
‎Da, ești norocoasă și...
‎ar trebui să te simți așa.
‎Haide!
‎Du-te acolo și salută-l.
‎Bryan, cară-te!
‎Jack!
‎Care-i treaba?
‎Chaz m-a cerut de nevastă.
‎Am zis că Chaz m-a cerut de nevastă.
‎Felicitări!
‎La dracu'!
‎Ce vrei?
‎Măi!
‎Nu strica nunta surorii mele, bine? ‎Nu se face asta.
‎Nu stric ni-mic.
‎O salvez.
‎Signore e signori, ‎doamnelor și domnilor...
‎Nu, Marc.
‎Urmează primul dans, cu Hayley și Roberto.
‎Jack!
‎- Haide! ‎- Salut, Bryan.
‎Ridică-te, Jack.
‎Dumnezeule!
‎Jack, haide!
‎Jack!
‎- Ce faci? ‎- Încerc să te ajut.
‎Plesnindu-mă?
‎Fie, dormi, atunci. Eu doar...
‎Nu, uite... Îmi pare rău.
‎Îmi pare rău. Știu că vrei să mă ajuți.
‎Sunt doar foarte stresat.
‎Hayley e într-o mare încurcătură.
‎Mereu o scoți pe Hayley ‎din vreo încurcătură.
‎Păi, e sora mea. Are nevoie de mine.
‎Și cred că Dina mă urăște.
‎De ce?
‎Am adormit în timp ce-mi povestea ‎de moartea mamei ei.
‎Măi să fie!
‎Da.
‎Ce bou sunt!
‎Nu ești bou, Jack.
‎- Ba da. ‎- Ba nu.
‎Cred că ești cel mai bun om ‎pe care-l cunosc.
‎Dar nu-i poți pune mereu ‎pe alții pe primul loc.
‎Mă îngrijorezi.
‎Da.
‎Te iubesc, omule.
‎- Da, bine, ‎- Nu, pe bune... Nu.
‎Te iubesc de-a binelea.
‎Mai mult decât pe un prieten.
‎Da.
‎Hei!
‎I-ai zis lui Roberto?
‎- Nu. Cară-te! ‎- Îți las timp până vine tortul.
‎Dumnezeule!
‎Jack, vino cu mine.
‎- Haide! ‎- Sunt prea obosit.
‎Hopa sus! Hai!
‎Ai luat picăturile de somn, este?
‎Jack!
‎- Bleg ce ești! Te rog, trezește-te! ‎- Sunt foarte treaz.
‎- Mergi! ‎- Merg.
‎- Pe bune. ‎- Merg.
‎- Unde mă duci? ‎- Într-un loc retras.
‎Aici e foarte retras.
‎Jack, te rog.
‎- De ce mă plesnesc toți? ‎- Am nevoie de tine.
‎De ce?
‎Adică, ce mare lucru?
‎Hai să ne calmăm și să ne culcăm.
‎Marc îi va spune lui Roberto ‎că m-am culcat cu el.
‎Când erați mai tineri?
‎- Cât de recent? ‎- Acum câteva săptămâni.
‎Isuse!
‎Roberto mă va părăsi! Și o merit!
‎Fiindcă mereu stric tot!
‎- Ba nu. ‎- Ba da!
‎Sunt o ratată fără margini!
‎Nu ești o ratată.
‎Bine?
‎Ești sora mea.
‎Ești cea mai simpatică, isteață ‎și grijulie persoană din lume.
‎Dacă Roberto nu-ți poate ierta ‎o greșeală prostească...
‎- Vai, Jack! ‎- Nu, ascultă!
‎Dacă nu poate... Dacă nu te iartă...
‎eu voi fi tot aici.
‎Mereu voi fi în preajmă.
‎Vom fi ratați împreună.
‎Hei!
‎Cred că amândoi avem aceeași problemă.
‎Da?
‎Ne e teamă ‎de o relație adevărată, fiindcă...
‎știm cât de ușor poți pierde ‎pe cineva drag.
‎- Jack! ‎- Sunt treaz.
‎- Te rog!
‎- Sunt prezent.
‎Cafea?
‎- Da. ‎- Bine.
‎M-am întors la biroul meu și am aflat...
‎că mi-au spart laptopul.
‎Jim și Jeff?
‎Un laptop vechi. Nu principalul laptop.
‎Jim și Jeff par niște nemernici.
‎Un laptop vechi.
‎Vai, trebuie să-ți spun ceva.
‎- Nu ți-s prieteni. Noroc! ‎- Noroc!
‎- Bei aia? ‎- Beau asta.
‎Îmi trebuie pâine.
‎Bună!
‎O viziune în bleumarin.
‎- Rebecca... ‎- Da?
‎De ce mă placi?
‎Sunt un egoist isteric și aiurit.
‎Da, dar mie...
‎Cred că nu asta găsesc important la tine.
‎Nu mă crezi cam idiot?
‎Ba da.
‎Da.
‎Adică ești un mare idiot. Da.
‎- Da. ‎- Păi, da.
‎Cred că sunt vreo două persoane
‎care ar spune că eu sunt o mare idioată.
‎Faptul că tu ești un mare idiot e cam...
‎ceea ce-mi place la tine cel mai mult.
‎Adică, vreau să zic ‎că te plac așa cum ești.
‎Asta e...
‎Nu cred că cineva m-a plăcut vreodată ‎așa cum sunt.
‎Mă plac pentru cine mă prefac că sunt.
‎Uneori.
‎Păi...
‎cu mine nu trebuie să te prefaci.
‎Mulțumesc.
‎Nu, eu îți mulțumesc.
‎- Scuze, a fost... Nu știu... ‎- Nu.
‎- Nu, eu nu... ‎- Eu doar...
‎Eu.. n-am...
‎Că e...
‎Eu... Ai vrea să...
‎- Ne mai pupăm o dată? ‎- Ar fi bine.
‎- Da? ‎- Da.
‎E a ta.
‎- Marc! ‎- Ce vrei?
‎- Vreau să vorbesc cu tine. ‎- N-avem ce discuta.
‎Marc, te rog!
‎Ascultă-mă puțin.
‎Știu ce simți pentru Hayley.
‎Poate unele lucruri nu sunt menite să fie.
‎- Nu și asta. ‎- Doar...
‎Ce știu e că Hayley ‎merită să fie fericită.
‎Da.
‎Dar e fericită cu Roberto.
‎Dacă chiar ții la ea, te rog, las-o!
‎Bine.
‎Jack!
‎Sidney...
‎- Nu-s în cele mai bune toane. ‎- Jack, tu te descurci bine cu femeile,
‎și mă întreb dacă nu ai niște ponturi.
‎Crede-mă, nu sunt persoana indicată ‎să dea sfaturi despre nimic.
‎- Ba ești, Jack. ‎- Nu acum.
‎Știu că nu sunt așa sexy ca...
‎Brad Pitt.
‎Dar încep să mă tem că aș putea...
‎să mă gândesc prea mult, dar...
‎Sunt plictisitor?
‎Jack!
‎- Sidney. ‎- Scuze, Jack.
‎Continuă.
‎Uite ce e.
‎- Încearcă să asculți mai mult. ‎- Da, că tu ești bun la asta.
‎- Nu. ‎- Tu ești...
‎Da.
‎- Încearcă... ‎- Lași lumea să vorbească.
‎- Sidney... ‎- Creezi o vibrație.
‎Ascultă oamenii mai mult.
‎Știu că ți-s prieteni, dar...
‎mai lasă-i pe Jim și Jeff.
‎Nu-i știu așa de bine.
‎Atunci, de ce tot zici de ei?
‎Ca să dau impresia că sunt simpatic.
‎Nu îți iese.
‎Nu.
‎- Categoric, nu? ‎- E...
‎„Nu mai vorbi despre Jim și Jeff.
‎Și, pentru Dumnezeu,
‎ascultă!”
‎Baftă!
‎- Pe cai! ‎- Da.
‎Signore e signori, ‎doamnelor și domnilor,
‎urmează discursul ‎domnișoarei de onoare, Bryan.
‎- Unde pleci? ‎- La naiba, eu sunt ăla.
‎Tu ești.
‎Salut!
‎Vă salut!
‎Scuze că nu știu italiană.
‎Dragostea e ciudată, nu-i așa?
‎Uneori e imprevizibilă...
‎derutantă.
‎Dar cred...
‎că cel mai important...
‎e că persoana cu care ești...
‎te iubește așa cum ești.
‎Îi ești destul.
‎Și tu o iubești așa cum e ea.
‎Asta au Hayley și Roberto.
‎Asta am eu cu Rebecca.
‎Animalule!
‎Mă iertați! Vai de mine!
‎Te iubesc la nebunie, Hayley și...
‎mă bucur așa de mult că ești fericită.
‎Sper să țină veșnic.
‎Hayley și Roberto.
‎Hayley și Roberto!
‎Mulțumesc.
‎A fost bine?
‎A fost splendid. Ești foarte bun.
‎- Mai aduc un rând. ‎- Da.
‎Hayley și cu mine...
‎Hayley și...
‎Hayley...
‎Hay... Hayley...
‎Hayley...
‎și...
‎Roberto...
‎sper să...
‎fiți fericiți împreună.
‎Mulțumesc!
‎Vin imediat, bine?
‎- Mă duc să vorbesc cu el. ‎- Bine.
‎- Poftim! ‎- Mersi.
‎Marc!
‎Așadar...
‎Salut!
‎Mă gândeam...
‎Noi... poate n-ar trebui să ne căsătorim.
‎Fiindcă... adică...
‎e clar că nu mă iubești și...
‎n-ar merge, nu-i așa?
‎Ar merge?
‎Cineva, undeva, ‎va fi foarte fericită să te aibă.
‎Da.
‎Mai ales la cât de dotat ești.
‎Știam eu!
‎Dar mă bucur că-mi confirmi,
‎fiindcă...
‎m-a obsedat.
‎Deci, da.
‎Pepenii voștri au prea mulți sâmburi.
‎Nu e bine.
‎Greșiți.
‎În America, nu ne plac sâmburii.
‎Îi facem fără sâmburi.
‎Nici nu știu cum.
‎- Bună! ‎- Bună!
‎- Mă numesc Cristina. ‎- Cristina?
‎- Cristina, da. ‎- Eu, Sidney.
‎- Sidney. ‎- Bună!
‎- Cu ce te ocupi, Sidney? ‎- Asigurări auto.
‎Nu e așa anost precum sună.
‎Lucrez cu doi...
‎Zi-mi de tine. Cu ce te ocupi?
‎- Eu? ‎- Da, ce faci tu? Da.
‎- Lucrez la un oficiu poștal. ‎- La Poștă?
‎- Da, în Roma. ‎- Zău? În Roma?
‎- Am o prietenă. ‎- Exotic. Continuă.
‎- Colegă de muncă. Julia. ‎- Julia?
‎- Julia. ‎- Mai zi-mi!
‎- Da, e o nebună. ‎- Doamnă nebună.
‎- Amuzantă. ‎- Da, fantastic.
‎- Da. ‎- Pare grozavă.
‎- Îmi place kiltul tău. ‎- Ai grijă!
‎Du-mă la cină, înainte.
‎Ești singur aici?
‎Sunt singur aici, da.
‎Tu ești singură aici?
‎Da, sunt singură.
‎Cât e ceasul?
‎Nu știu.
‎- Trăiești într-o cutie? ‎- Da.
‎Că nu au semințe.
‎La naiba!
‎Vai, trebuie să plec.
‎Ciao! ‎Bun.
‎Hayley!
‎- Bună! Scuze. ‎- Dina.
‎Ce frumoasă ești! Mă bucur pentru tine.
‎Te sun, că acum am ceva treabă la muncă.
‎- Acum? ‎- Da, scuze.
‎Te iubesc, scumpa mea. Pa!
‎Dina!
‎Ia uite cine s-a trezit!
‎Salut!
‎Da, scuze pentru mai devreme. Eu...
‎Seara asta n-a prea ieșit cum plănuisem.
‎Da? Ei bine... ‎ce iese cum plănuiești, în viață?
‎Cam așa e.
‎- La naiba! ‎- Pleci?
‎Da, trebuie.
‎Am 16 apeluri ratate de la muncă ‎și eram prea beată ca să observ.
‎Eu...
‎Urma...
‎să te sărut...
‎în seara aceea.
‎Eu...
‎am simțit că era ceva special între noi.
‎Și știu că pare aiurea,
‎că ne știm doar de câteva zile, dar...
‎n-am mai simțit așa o legătură, ‎până atunci.
‎Nici de atunci încoace.
‎Mi s-a părut că simți la fel.
‎Așa că voiam...
‎Trebuie să știu...
‎dacă mi-am imaginat.
‎Nu ți-ai imaginat.
‎Cred că am ratat clipa.
‎- Dumnezeule! ‎- Da.
‎Bun.
‎Eu...
‎Da.
‎Bun.
‎Da, mersi.
‎Grazie.
‎Salut!
‎Tu și Rebecca, deci?
‎Adică, nu știu.
‎Nu știu... cum s-a întâmplat.
‎Unde e americanca?
‎A plecat.
‎Îmi pare rău.
‎- Unele chestii nu-s făcute să meargă. ‎- Așa e.
‎Ca eu cu actoria.
‎- Pe bune? ‎- Da.
‎Mi-am dat seama că nu e nevoie ‎să joc un rol. Pot fi eu însumi.
‎Așa că, gata?
‎Asta e.
‎Am terminat. Nu mai vreau.
‎La un moment dat trebuie să te schimbi.
‎- Nu poți doar... ‎- Aici erai.
‎- Salut! ‎- Bună!
‎M-a mișcat discursul tău.
‎- Zău? ‎- Da, zău.
‎Mulțumesc frumos.
‎- Ești amicul actor al lui Hayley? ‎- Da.
‎Eu fac un film nou.
‎Ia cartea mea de vizită
‎și sună-l dimineață pe asistentul meu.
‎- Da. ‎- Bem o cafea.
‎- Da. Super! Îl sun. ‎- Bine.
‎- Ador cafeaua. ‎- Pe curând! Pa!
‎Dumnezeule!
‎- Incredibil. Ce-a fost asta? ‎- Nu știu.
‎Parcă te lăsai de actorie.
‎Ei, rahat! Sunt pasionat de actorie.
‎Măcar unul a avut noroc.
‎Ce vorbești? Toți avem noroc.
‎Chiar?
‎Te-ai gândit ce șanse mici sunt
‎ca să te naști tu?
‎Dacă un amănunt din trecut ‎ar fi schimbat,
‎dacă doar unul ‎dintre milioanele de strămoși
‎nu s-ar fi întâlnit ‎exact când s-au întâlnit,
‎tu nu ai exista.
‎N-ai fi trăit nici măcar o zi.
‎- Inventezi acum? ‎- Nu.
‎E un citat dintr-un film al lui Vitelli. ‎Dar așa e.
‎Da.
‎E înfricoșător,
‎dar dacă e să fim sinceri,
‎totul ține de șansă.
‎Și în viață, trebuie să nu ratezi șansa, ‎când se ivește.
‎Te sun imediat, bine?
‎Mersi.
‎Bună!
‎Ai ieșit la alergare?
‎Dina?
‎- Bună! ‎- Dumnezeule!
‎- Te cunosc? ‎- Mai știi, ne-am întâlnit...
‎Cară-te!
‎Pe bune, cară-te!
‎Bine.
‎Bună tuturor.
‎Stai așa. Tu nu acolo trebuie să stai.
‎Cred că da.
‎Ce dracu' faci? Ce-a fost asta?
‎E cel mai grozav actor.
‎- Nu știu ce să zic. ‎- Ba e. E extraordinar.
‎- Da. ‎- Mulțumesc.
‎Și ai fi...
‎Ai fi un amator să nu-l distribui ‎într-un film de-al tău.
‎- Un amator sadea. ‎- Liniștește-te!
‎Mai avea puțin ‎și te urmărea ca un obsedat.
‎- Nu îl urmăresc. ‎- Nu e urmăritor.
‎- Eu privesc. ‎- E un admirator nebun.
‎Te aștepți să-ți apară în duș: ‎„Vreau să-ți văd filmele.”
‎- Nu! ‎- Mersi!
‎Scuze, dle. Vai de mine!
‎- Din greșeală! ‎- Poftim!
‎Mi-am zis că mai bine rece, ‎decât fierbinte!
‎Sper că nu și-a opărit penisul.
‎- Bună! ‎- Salut!
‎Mulțumesc!
‎Nu urmează nimic. E doar aer.
‎Bryan!
‎Un lup linge-n fund un bebeluș!
‎Nu-mi place asta.
‎A apărut o iritație din cauza kiltului.
‎Iată-l!
‎Bă, pulă!
‎- Hai, scoate-o! ‎- Poftim?
‎Priviți aici! ‎Jack își scoate mătărânga!
‎Ce faceți?
‎Englezii ăștia sunt nebuni!